CINEMA MONDO ja PAN VISION esittävät
KAIMAANI
Puhemies Maon sanoin: "Maailma on teidän ja myös meidän" -
"mutta viime kädessä teidän".
Me marxisti-leninistit suosimme vaatimatonta elämää.
Myös puoluejohtajien pitää elää työläisten tavoin.
Kun rikkaiden pitkähiuksiset ja muodikkaat vesat tulevat luoksemme -
sanomme heille: "Jos haluatte auttaa puoluetta, annatte sille rahanne."
"Muuten meillä on luottamuspula."
Organisaatiomme pitää rakentaa todella kumouksellinen puolue —
ja tuhota kommunistipuolueiden ja liiton revisionistinen klikki —
joka on pettänyt Italian kansan —
ja ryhtynyt porvariston ja sen hallituksen kätyriksi.
Tämä kumouksellinen nuoripari, joka tänään juhlistaa liittoaan —
tulee aina vastustamaan taloudellisia vääristymiä -
ja ajattelua joka julistaa mielettömyyksiä, kuten...
Fabrizia. - Nimeni ei ole Fabrizia.
Vaan Aidra.
Poliisi! Olen ansassa!
Saarretaan rakennus! Äkkiä!
Seis!
KATARAKTI
Hyvää iltaa, hyvät naiset ja herrat.
Saamme kuulla, miten nämä suuret pienet elokuvat syntyivät.
Kuulemme sen suoraan mieheltä, joka ne on tuottanut.
Kutsun lavalle illan kunniavieraan, Bruno Bonomon.
Saanko antaa tämän käsikirjoituksen? —Jälkeenpäin.
Ei, minun pitää mennä. Nyt, ihan totta.
"Kaimaani". Luen sen rauhassa. - Ei liian rauhassa.
Bruno Bonomo, mies joka elvytti lajityyppielokuvan Italiassa —
vuosikaudet ennen Quentin Tarantinoa elokuvillaan Mokkasiinimurhaajat—
Siivottomatsaappaat, Maciste vs. Freud—
ja elokuvalla, jonka Bruno katsoi kanssamme: Katarakti.
Elokuva tuhosi hänet, hukutti hänet vekseleihin —
vei häneltä talon ja kaatoi firman.
Itse asiassa tuotantoyhtiöni on yhä...
Ette ole tehneet enää mitään. Et ole tehnyt uutta elokuvaa —
ohjaajasi avasi optikkoliikkeen ja elokuvasi päähenkilö...
Uskoin siihen ja odotin siltä paljon.
Se oli mahalasku. En sano tätä julmuuttani vaan kiintymyksestä —
ja korvaukseksi karkotuksestasi.
Olemme kaivanneet tätä miestä kymmenen vuotta. Mitä olet tehnyt?
Valmistelen elokuvaa. —Ja nyt sen vasta sanot. Kuin varkain.
Olen iloinen mutta hieman loukkaantunut. Jo on paksua.
Mitä elokuvaa teet? - Pukudraamaa Kolumbuksen Amerikasta paluusta.
Kuka sen ohjaa? - Franco Caspio.
Mies aivan pommittaa meitä tunteilla.
Kolme suurta paluuta: Caspio 25 vuotta, Bonomo 10, Kolumbus 500.
Asia ratkesi. Miksi tehdä oikeaa?
Käytämme tätä tässä.
Pienoismalli on pojanpoikani tekemä.
Hän on sisäistänyt elokuvan hengen. Käytämme tätä.
Onneksi Kolumbus palasi vain yhdellä laivalla, nimeltä... - Niña.
Laitamme sen tuonne altaaseen, ja sittenpähän näet.
Teimme Pelon valtameren niin. Muistatko sen?
En. Kuule, Bruno.
Et voi pyytää tuollaista. En ole tottunut kuvaamaan siten.
Et ole enää tottunut kuvaamaan mitään. —Etkä sinä.
Kuule, Franco, saat kaiken tarvitsemasi.
Haloo? Paola? - Marisa!
Halusin tietää, mitä pitää tuoda illalla.
Tiedän, on aikaista. Halusin ennakoida.
Pystyisinkö tekemään elokuvan tällä lelulla?
Teemme sillä koko elokuvan. - Pikkurahalla keksitään kaikkea.
Tuonko jälkiruoan? - Lavastajamme on Friz Simmons.
Hän on alkoholisti. - Ei hän juo enää.
Tekijöitä on puolitoista vuotta ollut kaksi: Minä ja te.
Torstaina teen sopimuksen RAl: N kanssa. Sitten puhumme tekijöistä.
Anna edes yksi apulainen. Kauanko olen sitä pyytänyt?
Torstaina sinulla on avustaja, lavastaja, puvustaja — koko hoito.
Antaa olla, Bruno. Eilen, Dino Risin 90-vuotispäivillä -
Aurelio de Laurentiis pyysi minua lukemaan käsikirjoituksen.
Hän on kuullut siitä juttua jo pitkään, ja se kiinnostaa häntä.
Dino Risin syntymäpäivät... - Niin.
Hän ei enää kutsu minua.
Nyt se löytyi. - Hienoa!
Katso, Andrea, mitä isi löysi. - Ei tuo ole litteä.
12-nypyläinen, vaan ei tämä. Olemme etsineet puolitoista tuntia.
Roberton isän mukaan pelasit hyvin.
Et kerro minulle ikinä mitään. - Anteeksi, mutta auta nyt.
Tai avaruusalus ei valmistu ikinä. 12 nypylää, keltainen ja litteä.
Keltainen 12. Miten meni se eilinen?
Hyvin. Ne näyttivät Poliisipimu piikkikoroissa ja...
Näytettiinkö myös Katarakti? - Tietysti.
Oliko siellä myös Aidra?
Aidra ei voi näyttäytyä. —Poliisi jahtaa häntä kautta maailman.
Lhanko totta? Miksi?
Tarina kertoo eräästä... - Onko Aidra mukana?
On, mutta en muista, mihin jäimme.
Hänestä oli tullut taitava kokki ja hän oli töissä ravintolassa.
Jonka nimi oli? - Rakkauden orja.
Suuressa ravintolan keittiössä Aidraa on lähes mahdoton tuntea.
Kukaan ei tiedä, kuka hän oikeasti on.
Hänellä on uusi elämä, ja kaikki rakastavat häntä.
Kaikki paitsi ruokakriitikko, joka parjaa kaikkia hänen ruokiaan.
Mutta eräänä iltana tuo häijy kriitikko...
...palaa ravintolaan tehdäkseen taas arvostelun.
Sitä hetkeä Aidra on odottanut pitkään.
Sisilialaisittain täytetty kyljys, puertoricolaista risottoa —
riisikeko Piacentinan tapaan!
Kiitos, kiitos.
Mahalaukkua Zürichin tyyliin, keitettyä lihaa omenien kera —
keitettyjä vasikan sorkkia...
Sitten tarjoillaan ensimmäinen ruokalaji.
Haarukka uppoaa risottoon. Kriitikko tuskin maistaa sitä —
ja kutsuu sitten tarjoilijan.
Kaikki hyvin, hän maistoi sitä.
Hän jätti vähän.
Hän jätti kaiken. - Vai niin...
Kuinka tällainen ravintola rohkenee kyhätä puertoricolaisen risoton —
jossa on paprikasuikaleita?
Se vaatii espanjalaisia oliiveja.
Te ja teidän makuhermonne ette saa enää tulla tähän ravintolaan!
Ette enää koskaan!
Banaaneja à la Copacabana, munakokkelitäytteisiä tomaatteja.
Kanaa allo sparafucile!
Odotinkin teitä. En ole varma tästä reseptistä.
Mitä se on? Ne näyttävät eläviltä.
Ne ovat elossa.
Sinä tässä olet kuollut.
Ei! Ei! Ei!
Kyllä!
Antakaa anteeksi!
Nenäonteloni on ollut tulehtuneena 15 vuotta.
En maista enää mitään.
Ajattele, näitä elokuvia pidettiin fasistisina.
Me olimme fasisteja. - Ettekä olleet.
Jätä se osaavampiin käsiin.
Vastustitte taide-elokuvien diktatuuria. Olitte vasta-ainetta.
Ne olivat vain kaksi eri tapaa tehdä samaa työtä.
Vasta-ainetta. - Mitä nyt, Franco?
Kuuntele, he maksavat hyvin. Ne ottavat kaiken, jopa trailerit.
Ovatko ne sinulla?
Kaikki paitsi Siivottomat saappaat, joka varastettiin.
Saan sen ministeriöstä. Nuoret kaipaavat elokuviasi.
Kysyisivät täältä. - Pannaan kaikki pakettiin.
Remasteroin negat, panen Dolbyn.
Lisäherkut ja Paolan haastattelu. Anna kun hoidan sen.
Unohda se, Paola ei halua enää kuulla elokuvista.
Ovatko sensuroidut pätkät sinulla? - Elokuviani ei ole sensuroitu.
Miten niin? Entä Misogyyni-Misun 500 ruutua?
15 sekuntia. - Olitte perinpohjaisia.
Minulla on vain elokuvani ja tämä filmistudio.
Studio on elokuvahistoriaa.
Nyt siinä pyöritetään ostoskanavaa. Hyvä niin.
Eivät tosin ole maksaneet puoleen vuoteen. Odota, Peppe...
Mitä nyt, Marisa? - Hän sanoo lähtevänsä.
Mihin muka?
Odota, Franco. - Älä nyt.
Mihin matka? - Anna minun mennä, Bruno.
Se on hoidettu. Meillä on tapaaminen RAl: Ssa.
Lukiko De Laurentiis käsi- kirjoituksen? - Hän myös piti siitä.
Ostettuaan Napolin hän ajattelee vain futista.
Peppenkin mielestä...
Missä hän on? Sano hänelle!
Olette pari, joka voi tehdä vielä ihmeitä.
Ole sinä hiljaa. Muistan mitä kirjoitit elokuvistani:
"Zoomin nykivä ja ääntä nopeampi käyttö tuo mieleen lomakaitafilmit."
Kaikkea sinä kirjoitat! - 30 vuotta sitten.
Mutta minä muistan. - Mikä muisti!
Tule nyt, Franco. Anna se laatikko.
Anna olla. Äläs nyt.
Kukaan ei enää huolinut sinua! Vain minä luotin sinuun!
Laatikko tänne. —En anna.
Mitä helvettiä sinä siellä teet? - Rikot sen!
En halua enää nähdä sinua.
Franco! - Järjetöntä.
Tule heti takaisin!
Franco!
Hyvä, pojat!
Andrea!
Keskity, katsoa peliä.
Tuomari, teen vaihtoja.
Emanuele ja Gianluca, Giuseppe ja Nicholas.
Odota tässä.
Anteeksi, valmentaja.
Poikani ei pelaa kovin hyvin, mutta minusta hän on edistynyt.
Se ei ole tärkeää. - Miten niin?
Robertonkin isä sanoi, että hän pelasi hyvin.
Aivan, mutta tässä iässä annamme kaikkien pelata.
Vaihdan hänet nyt kentälle.
No niin, Giuseppe. - Anteeksi, valmentaja.
Panetteko hänet ylös vai puolustamaan?
Luulen, että hän puolustaisi paremmin, koska...
Isi kiltti. - Ei huolta, herra Bonomo.
En halua puuttua teknisiin valintoihinne.
Mutta onko numero 16, tuo pitkä punapää, varmasti syntynyt -96?
Hän näyttää vanhemmalta. - Kaikki ovat samanikäisiä.
Nyt istun ja katson rauhassa. Muista mitä sanoin. —Kiitos.
Aidra ei tiedä enää, mitä tehdä.
Hän on ollut veden alla seitsemän minuuttia hengittämättä.
Neljä miestä jahtaa häntä veitset hampaissaan.
Äkkiä Aidra saa ajatuksen. Mikä se ajatus mahtaa olla?
Vien heiltä yöunet? Andrea pakotti minut katsomaan Miehet mustissa —
X-Men, Matrix, Kansallis- aarre, Taivas maan päällä ja Hulk.
Kaikki ne räjähdykset, tappamiset ja madot.
Et halua heidän näkevän Kataraktia, koska näyttelet siinä.
Haluaisin, että he tietäisivät vanhempiensa tehneen jotain yhdessä.
Lapset ymmärtävät, että jokin on vialla.
Riittää tuo "lapset huomaavat". Eivät he mitään ole huomanneet.
Sanoin etten nuku täällä, koska kuvaan yöllä. Ja he uskoivat sen.
He kysyvät, koska se... - Bruno, olemme eroamassa.
Lapsille on kerrottava. - Ei se ihan ero ole. Sovimme miettivämme asiaa.
Voimmehan taas alkaa tulla juttuun. Minusta asiat ovat vähän paremmin.
Miksi sanot heidän huomanneen? Ovatko he sanoneet jotain?
Andrea herää lähes joka yö ja itkee surkeasti —
luullen mikroskooppisen pienen osan lelustaan hukkuneen.
Mutta hänestä se on sillä hetkellä maailman tärkein asia.
Sitten hän alkaa huutaa, että sen pitää löytyä.
Niinpä sytytämme valon, Giacomo herää ja alkaa myös itkeä.
Välillä minäkin itken.
Kuluu tunteja ennen kuin nukahdamme.
Minun pitää lopettaa. Odotan yhtä juttua. Hei.
"Tuhansia seteleitä leviää joka puolelle."
"Miljardeja 70-luvun liiroja. Mistä ne kaikki rahat tulevat?"
"Miljardeja ja taas miljardeja liiroja."
"Kaikki se raha tippui taivaalta."
"Mistä ne kaikki rahat tulevat. Mistä ne tulevat?"
Haloo? Anteeksi ajankohta. Voinko puhua Teresa Manteron kanssa?
Olen Bruno Bonomo.
Minulla on tässä käsikirjoitus, "Kaimaani".
Tässä on teidän puhelinnumeronne.
Ai olet se tyttö lapsen kanssa sieltä näytöksestä?
Muistanhan minä.
Miksi annoit käsikirjoituksen juuri minulle?
Olen siis viimeinen nimi listalla.
Olenko lukenut? Totta kai. Se on kiinnostava.
Mutta en välitä puhua siitä puhelimessa. Jospa tapaisimme?
Hyvä, soitellaan. Kuulemiin, Teresa.
Huomenta, Marisa. - Huomenta. Mikä on vointi?
Hyvä. Missä mennään?
Mitä teen Odysseuksen paluuta koskevan RAl-tapaamisen suhteen?
En tiedä. Onko Franco Caspio soittanut? —Ei.
Pankista soitettiin. Olemme miinuksella 40000 euroa.
He ehdottavat porrastettua suoritusta.
Mikä se on? - Porrastettu suoritus?
En ota puheluita, luen käsikirjoitusta.
Yhdistä vain vaimoni puhelut.
"Kohtaus 6, ulkona, päivä."
"Olemme Milanossa, ja eletään 70-luvun alkua."
"Töiden alkamista juhlistetaan."
Haluan rakentaa alueen, joka herättää optimismia.
Pessimisti ei saa mitään hyvää aikaan.
Yksi, kaksi ja kolme — voilà!
Haluan rakentaa kaupungin, josta löytyy kaikki tarvittava.
Synnytyssairaala, koulu, työpaikka.
Kaapelitelevisio varta vasten kotirouville.
Työ maksaa 500 miljoonaa päivässä. Mistä saitte rahat?
Kaikki se raha, mikä on sen alkuperä?
En vastaa kysymykseen nyt. En taidakaan vastata siihen ikinä.
Ah, te odotitte minua. —Kyllä.
Haluaisimme tietoja, joita te Edilmilanon toimitusjohtajana...
Ehei, tässä on väärinkäsitys. Olen vain konsultti.
Vastuullani on vain yleinen johto.
Olemme tutkineet rahojen alkuperää.
Taustalla on 22 salaista holdingyhtiötä.
Minulla ei ole salaisuuksia. Eivätkä yhtiöt ole minun.
Ne ovatkin bulvaanien nimissä:
Kotirouvien, eläkeläisten ja jopa erään halvaantuneen raukan.
Mutta te omistatte ne.
Vain yhtä emme tiedä: Mikä on kaiken tuon rahan alkuperä?
Älkää tuottako minulle pettymystä kysymällä tuota samaa.
Olette pätevä. Liiankin pätevä ammattiinne.
Marisa! —Niin?
Eikö Paola ole soittanut? —Ei.
Entä Franco Caspio? —Ei hänkään.
Kaksi vuotta työtä hänen eteensä, eikä soittoa. Mikä kiitos.
Yhdistä, jos joku ystävä soittaa.
Yhdistä kaikki, haluan tulla häirityksi. - Hyvä on.
Koska viimeksi italofilmissä näkyi kopteri? Tämä on toimintaelokuva:
Laukkuja täynnä hämärää rahaa, vallantavoittelua, joukkokohtauksia.
Rahat — mistä se kaikki tulee?
Mahtimies, joka haluaa rakentaa kaupungin. - Entä Kolumbus?
Surullista, hän palasi yhdellä laivalla.
Eikä pukudraamoilla ole enää yleisöä.
Tämäpä elokuva on ajankohtainen.
Tekisikö sen silti Caspio? —Mikä Caspio?
Ohjaaja on nuori ja osaava nainen.
Siirrätte ensimmäisen maksuerän Kolumbus-sopimuksesta Kaimaaniin.
Äläs nyt, ei se niin vain käy.
Tämä on paljon halvempi. Kaikki säästävät.
Mutta se on kokonaan toinen elokuva.
Tyttökin on tuntematon noviisi. —Luota minuun.
Lue ensin, puhutaan sitten.
Jo riittää tuo. - Haluan vain tehdä töitä.
Lopeta tuo!
Olen yrittänyt jo puoli tuntia. Koettaisit sinäkin.
Mikä on "Plop"? Mitä sen pitää tehdä?
Plop on lintu, joka putoaa puusta. Ohi kulkee ihminen tai eläin.
Se luulee Plopia joksikin muuksi. Miksi se luulee Plopia?
Nyt tajusin. Lintu putoaa puusta ja näyttää...
Menen nyt. —Tuletko myöhään? Olet kaunis, äiti.
Kiitos. —Äiti on tavallistakin kauniimpi.
Miksi harjoittelette iltaisin? - Toinen orkesteri soittaa päivällä.
Saatte katsoa kymmenen minuuttia. —Niin vähän?
Se on kyllä hyvä. —Katsokaa sitten. Taivuimme heti, kuten tavallista.
Hän kysyi, tuletko myöhään. - Nukut kun tulen.
Herätätkö minut? - Herätän. Hei sitten.
Odota, yksi kysymys. - Kello on jo paljon.
Mihin Plopin voi sotkea, kun se putoaa? —En ole keksinyt mitään.
Hieno takki. En ole nähnyt sitä. —Se on uusi.
Mitä te laulatte konsertissa? - Händelin kantaatteja.
Ennen meitä on barokkikonsertti. —Odota.
Plop sanoo pelkäävänsä pimeää. Ehkä siinä piilee ratkaisu.
Ei se ole arvoitus, se harjoittaa mielikuvitusta. - Pitää siis keksiä.
Hei sitten. —Hei.
Ilahduttaako tämä yhtään? —Tosi paljon.
Kukaan ei välitä elokuvastani. Olen lähettänyt sen monelle tuottajalle.
He eivät soita edes sanoakseen -
etteivät pidä siitä tai ehdi lukea käsikirjoitusta.
Se että menemme nyt ihan RAl: Hin tuntuu... —Se on työtäni.
Kuule, miten esittelit hankkeen?
Näetkö tämän?
Italian viimeinen merirosvo- elokuva kuvattiin tässä altaassa.
Ehkä aihe oli liian rankka heille?
Se oli Mustalapun viimeinen henkäys.
Oletko kuullut siitä? —En ikinä.
Tiedätkö elokuviani? - Sen mikä esitettiin, Kataraktin.
Mitä sanot? —Se ei ole ihan minun lajiani, mutta...
Mutta se on hauska, vai? - Jotkut kohtaukset kyllä.
Mitä nimen omaan sanoit RAl: Ssa? - Näytän miten me kuvasimme.
Mitä sanoit heille? - Tämän saluunan teki ystäväni, taitava lavastaja.
Käytin häntä aina. Saatat tarvita häntä.
Kuvasimme kahta elokuvaa:
Verta pakkiin, seriffi Clark ja Riivattujen noitien kostoa.
Toista päivällä, toista yöllä.
Mitäkö kerroin Kaimaanista?
Huomasin heti, että se kiinnosti heitä.
Vihdoinkin jotain yritystä. Nyt näemme, miten käsikirjoitus maistuu.
Selostin vain osan tarinasta, koska lopussa vähän sekosin.
Loppua pitäisi vähän... —Ei, ei, syy oli minun, sekosin sanoissani.
Siksikin, kun en ole lukenut sitä ihan kokonaan.
Miten niin et ole? - Olenhan minä, mutta luin sen näin...
Kahlaten. Selasin sen läpi.
Juuri nyt en pysty keskittymään. On ongelmia, henkilökohtaisiakin...
Mitä oikein tarkoitat? - Käytän myös omega-3:a.
Mitä tarkoitat? - En ole lukenut käsikirjoitusta.
Ole huoleti, Teresa, kyllä se menee ihan hyvin.
Miten sait päähäsi viedä sen RAl: Hin lukematta sitä?
Mitä sanomme heille? —Sisäistän sen toisella tapaa, vaistollani.
Tunnen sen, siinä on ainesta. Se on täynnä toimintaa ja henkeä.
Se on siinä, antaa palaa!
Se kohta meni ohi, jossa on sala- kuljettajia. Se on mutkikas juttu.
Palataan alkuun. Muistatko kapteeni Cesarin?
Verorikoksia tutkiva Cesari, joka keksi Kaimaanin pimeät varat —
onkin nyt ryhtynyt tämän uskotuksi kumppaniksi.
Kaimaanin rakentaman uuden alueen aukiolle saapuu tumma auto.
Cesari ottaa kassakaapista monta miljardia valtion obligaatioina.
Obligaatiot viedään san marinolaiseen pankkiin -
jossa ne vaihtuvat käteiseksi.
Käteinen viedään Milanoon ja varastoidaan salaiseen asuntoon.
Silloin saapuvat salakuljettajat.
He ovat erikoistuneet viemään rahaa ulkomaille.
Kukin vie 500 miljoonaa liiraa rajan yli -
ja tallettaa ne Sveitsissä salaisille tileille.
Mihin näitä rahoja sveitsiläisillä tileillä käytettiin?
Syyttäjän mukaan syytetty rahoitti laittomasti puolueita —
lahjoi tuomareita edullisten tuomioiden vuoksi ja vältti veroja.
Tämän jälkeen lienee selvä, että Kaimaanin esikuva on Berlusconi.
Varo!
Mikä ääliö! Miten en sitä älynnyt: Helikopteri, stadion, talous...
Berlusconi, tietysti. En ymmärtänyt mitään.
Bruno, herralla on asiaa.
Tulkaa katsomaan tekosianne.
Tekisinkö vasemmistofilmin nyt, kun inhosin niitä jo 30 vuotta sitten?
Mikä sitten? Kataraktin paluu? - Vaikka.
Kesti 10 vuotta saada RAl: N huomio. - Pitää tehdä VST!
- Mikä se oikein on? "Vaurion sovinnollinen toteaminen".
Ota se sieltä. En saa pankeista enää mitään, ne vievät studion.
Mitä sanon niille? Sanoin, että se on toimintafilmi.
Sanon että teemme elokuvan Berlusconista. Äänestinkin häntä.
Vielä tunnustattekin. - Menkää siitä! Tehkää tietä!
Mies joka on rikastunut ties miten, jolla on kolme kanavaa —
ja josta tuli pääministeri velkojen ja oikeusjuttujen takia.
Ei se ole elokuva. Kaikki tietävät ne jutut.
Miten olet mukana, Bruno? - Miksi en?
Haluan tehdä sen elokuvan ja uskon siihen. Outo kysymys.
Uskon yleisön odottavan tätä elokuvaa. —Tätäkö elokuvaa?
Niin. —Mielestäni aihe on hieman arka ensikertalaiselle.
Aloittakaa aiheella, joka on teitä lähempänä.
Voi vaistota, ettei elokuva kumpua polttavasta tarpeesta.
Tarpeeni on kyllä aivan todellinen.
Niinkö? On silti liian helppo tehdä ideologinen elokuva.
Ideologinen? Tässä on nyt väärinkäsitys.
Ei pidä juuttua tähän berlusconi-hahmoon.
Se on pakkomielle. —Eikä elokuva kerro kaikkea.
Esimerkiksi Berlusconin, Dell'Utrin ja mafian suhteista ei puhuta.
En ymmärrä. Missä mielessä?
Puhutaanko käsi- kirjoituksessa näistä? —Ei.
Miksi siis puhumme niistä? Kaimaani on kattavampi.
Se kertoo vallasta, muutoksista, Italiasta.
Italia on 30 vuotta ollut yhtä kuin Berlusconi.
Ne nuoret... He ovat niin tinkimättömiä kannassaan.
Ehkä haluatte toisen version käsikirjoituksesta.
Häntä auttaa ammattikäsikirjoittaja, ehkä teidän valitsemanne...
Olen pahoillani, mutta emme todellakaan ole kiinnostuneita.
Haluan silti tehdä sen elokuvan.
Ei voi olla, ettei Italiassa ole tehty elokuvaa Berlusconista.
Amerikassa USA: N presidentistä tehdään kaikkea:
Poliittisia elokuvia, huumoria, rikos-ja rakkaustarinoita.
Täällä kaikki pelkäävät. Raha on veruke, siitä ei ole kyse.
Kyse on nimenomaan rahasta.
Ottaisin annoksen mukaan. Lapsille näet.
Kuinka kauan kotimatka kestää? - Kymmenen minuuttia, vartin...
Sitten ei käy.
Kuinka niin? —Koska jäätelö säilyy vain viisi kuusi minuuttia.
Nyt otan sen annoksen, nousen autoon ja alan kaahata.
Jos luette lehdestä, että olen törmännyt puuhun, en ehtinyt.
Kun sen ottaa pakkasesta, on syötävä kaikki tai...
Tai sen olomuoto muuttuu. Se on pahasta, tiedän.
Koska jäätelömme... - Jäätelönne on erilaista!
Meni perille, mutta lopettakaa jo! Kaikki!
Kaikki hyppivät silmille! Koska tämä paska päivä päättyy?
Te viette minulta hengen!
Hei, Giacomo, mitä kuuluu? —Hyvää.
Mitä puuhailet? —Luen Mikki Hiiri —lehteä.
Arvaa missä isi on? - Hmm... Bolognassa.
Ei, vaan La... —La?
Lapissa.
Suuri maa täynnä järviä ja metsää, ja aurinko näkyy aina.
Miten aina? - Ei ole ikinä yö.
Etkö nuku ollenkaan? —Nukun naamio silmillä, kuin Zorrolla.
Hyvää yötä. Äidille pusu. —Joo.
Annatko? —Annan.
Hei sitten. —Hei, hei.
Mitä sanotte? Että piditte enemmän valtion televisiosta... —Ei.
...jolla on kaksi samanlaista harmaata kanavaa -
ja ohjelmia, jotka loppuvat yhdeltätoista illalla... —Ei!
...ja täysipukeisia tanssi- tyttöjä? Sitäkö halusitte? —Ei!
Meidät yritettiin pysäyttää ja pimentää.
Torjuimme heidät. En tehnyt sitä itselleni vaan teille —
koska olette odottanut tätä vuosia. Aloittakaamme siis!
Olen teille pakkomielle. Pystytte vain ajattelemaan minua.
Kirjoitan kernaasti teistä pahaa.
Myös nyt, kun omistatte lehteni.
Olen oikea, liberaali kustantaja. Kirjoittakaa minusta mitä mielitte.
Se on virhe, koska väki rakastaa minua. Olen vastannut kysyntään.
Näitä kirjeitä tulee joka päivä tuhatmäärin, kaikki naisilta.
He kiittävät sanoen, että annettuani heille aamulähetyksiä —
heidän elämänsä on muuttunut.
Tuomarien lahjustutkinta on kitkenyt kokonaisen poliittisen luokan.
Omaksukaa selkeä linja tuomarien huomionkipeyttä vastaan.
He haluavat muuttaa maamme historian, ja se ei käy.
Kyselyissä vasemmisto saisi murska- enemmistön, jos nyt olisivat vaalit.
Sitä tämä maa ei voi sallia. —Maa vai tämä yritys?
Ensi vuonna pidetään vaalit.
Tällä kertaa ryhmämme puuttuu niihin suoraan.
Kaikkien on autettava: Televisiomme, tähtiemme ja sanomalehtiemme.
Maltillisilta puuttuu linja, keskinkertaisuuksia ilman karismaa.
Ainoa ratkaisu on uusi poliittinen voima, jota johdan minä.
Miksi puhutte maltillisista? Ei se teitä liikuta.
Ainoa syy on se, että velkanne on 5000 miljardia -
ja tuomarit ovat ulkomaisten tilien jäljillä.
Haluatte politiikkaan välttyäksenne vankilalta.
Italia on maa, jota rakastan.
Täällä ovat juureni, toiveeni ja mahdollisuuteni.
Täällä olen oppinut isältäni ja elämältä yrittäjänammattini.
Täältä on peräisin myös vapaudenkaipuuni.
Olen päättänyt osallistua julkiseen elämään —
koska en halua asua kahlitussa maassa —
jota hallitsevat epäkypsät voimat ja ihmiset —
joita sitoo kariutunut poliittinen ja taloudellinen menneisyys.
No niin, Bonomo, mikä eteen? Tilanne ei ole alkuunkaan hyvä.
Juuri siksi tulin rauhoittelemaan...
Ei kuulkaa, ette vastaa kun soitan, ja sihteerinne sanoo —
että soitatte, mutta ei. Kotoakaan teitä ei tavoita.
Teen elokuvaa, tällä kertaa... - Olen kuullut tuota kymmenen vuotta.
Studionne lainatakuu on eräytynyt ajat sitten.
Lyhennyksiä ei vain kuulu. Studio halutaan myydä ja teidät häätää.
Tarvitsen vain hetken, elokuva on lähtökuopissa.
Elokuva Kolumbuksesta... - Ei, tämä on toinen, vahva elokuva.
Luin sen taas... Tarvitsen kolme... kaksi kuukautta.
Homma käynnistyy ja kaikki hoituu.
En tiedä mitä sanoa. En voi enää vaikuttaa tähän.
Minusta tämä on oikein. —Se pieni virhe korjattiin.
Onko se valmis? —Ei vielä.
Menen tuonne. Kun tulet, kerromme heille.
Jospa sinä aloitat, ja tulen sitten heti.
Minä aloitan ja sinä lopetat.
Selvitämme tilanteen kunnolla, mutta rauhallisesti.
Niin juuri. Kun alamme puhua, sanat tulevat itsestään.
On selitettävä, että erosta huolimatta rakkaus ei katoa.
Menen nyt.
Kulta, ne ovat kaikki oikein. Äitikin näki ne.
Opettajakin on tyytyväinen.
Entä jos opettaja löytää virheen ja huutaa minulle?
Kaikki on kunnossa.
Nyt syödään. - Haluan tarkistaa ne vielä.
Uskotko, että osaan enemmän kirosanoja kuin sinä? - Varmasti.
Kerron ne kaikki. Ensimmäinen on: "Painu vit..."
Ei!
No niin, pojat, isillä on yksi tärkeä asia.
Minä ja äiti...
Tulen kohta.
En pysty siihen nyt. Kertoisimmeko toiste?
Andrea on niin hermona... —Hän on aina hermona läksyistä.
Hyvä on. Syödään nyt ja katsotaan sitten.
Tule tänne.
Pyjama päälle, on nukkuma-aika.
Kuka jää? —Haluamme, että isi kertoo tarinan.
Hyvä on, minä jään.
Tällä kertaa jäämme molemmat.
Äidillä ja isällä kun on hyvin tärkeää asiaa.
Minä... —Onpa meillä kaunis äiti! Pussaillaan häntä.
Lopettakaa!
Olkaa kilttejä!
Riittää. Nyt sänkyyn.
Kiitos. Kiitos kaikille.
Olin sanomassa...
Meillä on hyvin tärkeää asiaa. Eikö olekin?
Huomenna isi muuttaa toiseen taloon, omaan kotiinsa.
Eikä hän enää tule iltaisin. - En enää niin kuin ennen.
Miksi sinä muutat toiseen taloon? - Että riitelisimme vähemmän.
Ilman riitelyä rakastamme toisiamme enemmän. Sitten kaikilla on parempi.
Emmekö nuku enää koskaan kaikki yhdessä? —Et tajua mitään, hölmö.
Ei, emme nuku enää kaikki yhdessä.
Mutta saatte kaksi kotia, kaksi huonetta, uusia ystäviä...
Voimmeko viettää lomat kaikki yhdessä?
Mietitään niitä lomia sitten myöhemmin, jooko?
Tein työsuunnitelman ja kustannusarvion.
Se vei seitsemän viikkoa. En tiedä, ovatko ne oikein.
Monta seikkaa jäi auki. Saat luvan päättää ne.
Etenkin sen, koska aloitetaan, koska porukoille pitää soittaa.
"Neokommunistit pyrkivät valtaan ilman vapaita vaaleja."
"Se on epäterve tapa, joka paha kyllä kuuluu heidän DNA: Hansa."
"DNA". On tärkeää tehdä tämä elokuva.
Järjestetään yleinen keräys. Minä teen sen ilmaiseksi.
Ei tarvitse. Olen aina maksanut väelle. Vähän, mutta...
Mitä sanoit, Claudio? - Oletko nähnyt arvion?
Miksi niin? —Paljonko on varmaa rahaa?
Odotan vastauksia. - Onko tuo huone puvuille?
Ei, se pitää ensin järjestää.
Päähenkilön palkkio on vielä auki. Ketä ajattelit?
Pitää kysyä Teresalta. - Olemme päättäneet tehdä tämän.
Friz, ystäväni...
Teresa haluaisi lavastaa... —Minkä?
Parlamentin. —Pitää hankkia tekijöitä, tilata...
Tarvikkeet. —Mitä meidän pitää tehdä?
Mitä pitää tehdä?
Sinä sen sanot. Mitä tehdään?
Aletaan hommiin.
Tyttö on vapaa
Kukaan ei voi häntä pysäyttää
Hän on päättänyt - Kertoiko Bruno, että...
Odota. Olla enää rakastamatta minua
...että haluaisin sinut päähenkilöksi? —Kiitos.
Hyväilen hänen varjoaan
Anteeksi volyymi, pidän tästä liikaa.
Kiitos, mutta elokuva Berlusconista... ei todellakaan.
Kaikki tietävät hänestä kaiken. - Näiden kanavien välityksellä?
Kuka haluaa tietää, tietää. Jos taas ei halua ymmärtää...
Mitä muuta haluat kertoa? Kaikki on tiedossa.
Ei sitten tehdä mitään, niin hän voittaa taas kerran.
Hän on jo voittanut.
Hän aivopesi meidät kanavillaan jo 20-30 vuotta sitten.
Olen muutenkin eri mieltä; tarinassa on jotain, jota en...
Et ole lukenut sitä. - En niin, mutta...
Lue se ensin. —Mutta ikään kuin olen, koska tiedän sisällön.
Siinä on se, mitä vasemmistoyleisö haluaa kuulla:
Berlusconin kasvojen- kohotus, joka epäonnistuu —
hiustensiirto, joka onnistuu... Kaikkia naurattaa.
Tuo ei ole minun elokuvastani. - Niin, mutta kaikkia naurattaa.
Sitä paitsi minulla on toinen projekti.
Kirjoitan... - Ehkä erehdyimme, Bruno. Palataanko töihin?
Hän loukkaantui, Bruno. Hän on itsepäinen.
Hän on etevä. —Etevä ja hitusen epämiellyttävä. Siksi pidän hänestä.
Mutta kirjoitan komediaa. Se on minulle todella tärkeä.
Pidän hänestä todella. - Komediaa vai?
Onko sinusta sopiva hetki komedialle?
Aina on sopiva hetki tehdä komediaa.
Jajoshe lähtevät...
Herra Schultz, Italiassa on eräs tuottaja —
joka tekee elokuvaa natsien keskitysleireistä.
Suosittelen teitä luottovangin rooliin.
Marisakin äänesti häntä.
Olette täydellinen.
Pyydän puheenjohtajaa paitsi antamaan vuoron herra Schulzille —
myös kehottamaan herra Berlusconia perumaan sanansa -
niiden arvojen nimissä, jotka yhdistävät meitä eurooppalaisia.
Sen mitä sanoin, sanoin ironialla.
Jos ette ymmärrä ironiaa, olen pahoillani.
Mutta en vedä takaisin sitä, minkä sanoin ironialla.
Hänellä on erikoinen näkemys ironiasta.
Meille nauretaan ulkomailla. Kyse ei ole enää vain eturistiriidasta.
Haloo? Mitä nyt?
Mitä voin tehdä?
Tietenkin olen toimistolla.
Mutta sinä sanoit meneväsi.
Ymmärrän.
Ei huolta, minä hoidan sen.
Onko ongelmia? —Tyttö vain pitää viedä hoitoon.
Tuli väärinkäsitys. —Sitä sattuu.
Äsken kai näit, että ulkomailla ei ymmärretä —
miten on mahdollista, että tuollainen mies —
pystyi halvauttamaan Italian 12 vuodeksi omilla ongelmillaan.
Niin se on mennyt, toistaiseksi. Huomiseen.
Italiassa lehdet ja etenkin kanavat, jotka yhä kuuluvat yritysryhmääni —
ovat kovimpia arvostelijoitamme.
Miksi?
Nähtävästi kaipaatte Italian aurinkoa.
Ette ole tulleet ja avanneet, ikinä ikinä avanneet -
ikinä avanneet -
italialaista televisiokanavaa.
Jos tämä on se demokratian muoto -
jolla aiotte vaientaa Eurooppa-neuvoston puheenjohtajan —
teidän pitäisi tulla turisteina Italiaan.
Mutta täällä te vaikutatte demokratian turisteilta.
Lukiessa ehkä lisäätte jotain.
Hahmoa on varaa kehittää yhdessä ja muokata se sopimaan teillekin.
Ette siis ajatellut minua? Bruno, oliko joku toinen näyttelijä?
Ei hän ajatellut ketään toista. Tämä on ensimmäinen elokuva...
Ei niin, että loukkaantuisin, vaikka olisikin joku toinen.
Ei ole ketään tiettyä. Uskoakseni te tekisitte siitä inhimillisemmän.
Tuosta pidän.
En tosin halunnut kertoa kaimaanin yksityiselämästä -
vaan julkisesta puolesta: Milano 2:n rakentamisesta pääministerikauteen.
Se kertoo siis Berlusconista itsestään. - Pääpiirteittäin...
Mutta mikäs siinä! Berlusconi on aikamme tärkeimpiä hahmoja.
Itse asiassa tärkein, miellytti tai ei. - Se kertoo Italiasta...
Se on hieno ajatus, ja haaste myös näyttelijälle.
Gian Maria Volonté, vuosia sitten, teki ihmeitä Aldo Moron roolissa.
Myös se roolihahmo... joka oli tekemisissä öljyn kanssa, en nyt...
Sellaiseen elokuvaan pitää palata.
Lue se rauhassa. —Luen sen heti, saitte minut uteliaaksi.
Ja kun... Sanoitko Teresa?
Heti luettuani haluan tavata sinut ja keskustella siitä. —Mielihyvin.
Hetkinen!
Tyttöä pitää auttaa. Hänellä on sisua.
Olet taistelija mutta myös viehkeä. Sinulla on ideoita.
Odota hetki. Sinulla on... Hetkinen.
Missä olet, kaunokaiseni?
Missä olet? Mitä haluat tehdä? Haluatko tulla tänne?
Tee yksi juttu... Täällä on ystäviä käymässä.
Kun olet taksissa... Anteeksi.
...riisu alushousut niin ettei kuljettaja näe.
Tai annakin hänen nähdä, juuri ja juuri.
En osaa päättää. Anna kun mietin.
Tulen aivan pian.
Viime kerralla se ei jostain syystä sujunut.
En tiedä miksi, joten asennutin makuuhuoneen kattoon jättipeilin.
Tuollainen hän on, huoleton. Hän on täydellinen elokuvaan.
Melkein 60 vuotta, eikä rypyn ryppyä.
Se sinun näkemyksesi, että hän tuo hahmoon inhimillisyyttä...
...on tärkeä.
Katsooko hän?
Kerro minulle!
Hän piti hankkeesta paljon. Hän oikeastaan jo melkein suostui.
Hieno hanke, Bruno. Uusi elokuva yhdessä!
Odotin, että yllätät ennemmin tai myöhemmin.
Ja tässä sitä ollaan. - Otitko uimapuvun mukaan?
Kuinka vaimo voi? Paola on kai yhä kaunis? —Yhä kauniimpi.
Hän oli myös hyvä. - Omasta mielestään ei.
Hän häpeää vieläkin sitä aikaa.
Mikset ole koettanut puhua häntä ympäri? —Ettenkö ole?
Hän palasi vanhan rakkautensa pariin.
Hän laulaa kuorossa, jotta lapsille jäisi enemmän aikaa. - Sepä ikävää.
Hän oli niin taitava. Sääli.
Nämä ovat lapsillesi.
He ilahtuvat. Ei olisi tarvinnut. - Mitä vielä.
Teimme yhteistyötä kymmenen vuotta.
Koska tapaamme Pulicin? Tuskin maltan odottaa.
Olen aina halunnut tehdä elokuvan hänen kanssaan. Marco Pulici!
Koska vain. Järjestämme sen.
Koska viimeksi tapasimme? Kataraktin aikoihin?
Minähän sanoin, ettei nimi toimi.
Leikkasin sen uudestaan, lyhensin sitä ja annoin sille nimen:
"Aidra miestennielijä." Puolassa se toimi hienosti.
Tunsin, että siinä elokuvassa on jotain.
Miksi se ei menestynyt? —Olen ainoa.
Olen ainoa, joka ei menettänyt rahaa sillä elokuvalla.
Olisi hauska kertoa berlusconi- laisesta Pikku-ltaliastanne.
Hiljempaa, Jerzy.
Et tiedä miten hauska. Olette niin hassuja. Ja naurettavia.
Puhutte keskenänne vain televisiosta ja Berlusconista.
Olette kauhun ja kansan- perinteen väliin eksynyt kansa.
Älä nyt liioittele.
Olette niin tottuneita inhotuksiinne.
Aina kun luulemme, että teitte pohjanoteerauksen, niin mitä vielä.
Siellä te kaivatte, kaivatte ja kaivatte...
...ja päädytte yhä vain syvemmälle. Ja vielä vähän.
Onko nyt juhla? —Tavallaan. Isi tekee uuden elokuvan.
Hyvä isi, kun teet elokuvia. - Emme voi juhlia ilman äitiä.
Odotetaan harjoitusten loppua.
Ei hän ole harjoituksissa. Hän syö ulkona.
Yksi mies haki hänet. - Se oli nainen.
Miespä. —Nainenpa.
Palaako hän puoli yhdentoista maissa?
Hän ei sanonut. Hän meni ulos. —Aivan.
Mitä ovela Kaimaani tekee tileillään?
Peittääkseen jälkensä hän kätkee rahat ulkomaisille tileille -
käyttäen niin sanottuja offshore-yhtiöitä.
Ne on nimetty henkilöille, jotka oikeasti ovat valeostajia.
He juksaavat omistavansa rahat, jotka oikeasti ovat Kaimaanin.
Huomaatko miten ovela hän on? - Ei enää. Haluan kuulla Aidrasta.